Tarek William Saab Halabi és un polític, advocat i poeta veneçolà, nascut el 10 de setembre de 1962 à El Tigre (Anzoátegui). Va ser líder estudiantil, Cap de l'oficina de Drets Humans del consell municipal de Caracas entre 1993 i 1998, Congressista pel Districte Federal entre 1998 i 1999, integrant de l'Assemblea Nacional Constituent de 1999, diputat en l'Assemblea Nacional per l'Estat Anzoátegui entre 2000 i 2004, governador per aquest mateix Estat entre 2004 i 2012, president de la Defensoria del Poble designat per l'Assemblea Nacional en 2014[1] i en 2017 va ser designat com a fiscal general de la República per l'Assemblea Nacional Constituent.[2]
Durant el cop d'estat de l'abril de 2002 va ser arrestat arbitràriament sense càrrecs i colpejat en públic, mentre les televisions privades que donaven suport al cop d'estat emetien les imatges i les celebraven; sent alliberat poc després, quan el cop va fracassar. Aquestes imatges van obrir els ulls a molts intel·lectuals veneçolans que inicialment van donar suport al cop d'estat i que no podien entendre per què es colpejava a un poeta defensor dels drets humans.
Entre les seves obres literàries destaquen: Los ríos de la Ira (1987), El Hacha de los Santos (1992), Príncipe de Lluvia y Duelo (1992), Al Fatah (México, 1994), Angel Caído Angel (1998), Cielo a Media Asta (2003) o Cuando Pasen las Carretas (2003).